Epilog.
Prolog.
Sangtitel: Lascia ch'io pianga. "Lad mig græde".
Kapitel 1 : Sorg.
Hej, hvordan har du det?
Har vi ikke lige snakket om det?
Det var forleden, i dag er det tirsdag.
Så jeg har været her længe?
En måned.
Wayne siger at mit sorgmønster er atypisk.
Ja.
Jeg havde en snak med Wayne.
Jeg synes han giver dig alt for meget medicin.
Hold nu op. Andre kan altså være klogere end dig.
Han er lige færdiguddannet, han ved ikke hvad han laver -
- jeg har behandlet ti gange så mange, som han har.
- Men du er ikke læge. - Nej, jeg er ikke.
Og det er jeg stolt af, når jeg møder en som ham.
Der er intet atypisk ved din sorg.
Det her var min skyld.
Hvad med mig? Jeg var der også.
- Jeg kunne have stoppet det. - Nej.
Du vidste ikke at han var begyndt at vågne op her på det sidste...
Jeg vidste at han nogle gange ville vågne op -
- og kravle ud af sengen, og gå rundt...
Bedst som man troede han sov, åbnede han børnegitteret -
Han vågnede op...
Hey...
Dr. Wayne siger du vil have mig hjem.
Du kunne ikke lade det være, du skulle blande dig, ikke?
Det her steder fører intet med sig. Lige modsat faktisk.
Sorg...
Det er ikke en sydom, det er et naturlig og sund reaktion.
Du kan og må ikke bare feje det til side.
Wayne ved du er terapeut, og at du ikke bør behandle din egen familie.
- l princippet er jeg enig men... - Men du er bare så meget klogere, ikke?
Jeg elsker dig.
lntet gør mere ondt, end at se den du elsker -
- udsat for fejltagelser og ugerninger.
lngen terapeut kan vide mere om dig, end jeg gør.
"Ligsynskontoret"
Jeg ved det...
Der er ingen vej udenom.
- Jeg vil også dø. - Det får du ikke lov til.
- Vil det ikke bare blive ved? - Nej, det vil ændre sig.
- Bliver det værre? - Ja, det gør det.
Du har altid været fjernt fra mig og Nick.
Nu hvor jeg tænker over det. Meget, meget fjern.
Okay. Kan du give mig et par eksempler på det?
Det er ikke så svært at forstå.
Som sidste sommer for eksempel...
Du var frygtelig fjern, sidste sommer.
Som en far, og som en ægtemand -
- og det var Nicks sidste sommer, du gik glip af.
Bare ærgerligt.
Jeg har aldrig interesseret dig, før nu -
- hvor jeg er din patient.
Måske skulle jeg ikke tale om de her ting.
Det er intet du ikke kan tale om.
Du er ligeglad med, om dit barn er levende eller død.
Det har du sikkert mange flotte terapeutsvar på, ikke sandt?
Faktisk så...
Det var for at ære dit ønske. Du ville have fred til at skrive.
Måske mente jeg det ikke.
Så vidt jeg forstod, ville du skrive i fred.
At dig og Nick, ville tage til Eden, bare jer to -
- og at du så kunne færdiggøre din afhandling.
- Men det ville jeg ikke. - Det ville du ikke?
Det vidste du ikke engang.
Hvorfor opgav du det? Det ligner dig ikke.
Hele projektet virkede bare ligegyldig, deroppe.
Ligesom du sagde om mit emne. Ligegyldigt.
Jeg har aldrig kaldt dit emne, ligegyldigt.
Det var måske ikke det ord du brugte, men det var det du mente.
Og pludselig, var det ligegyldigt.
- Eller værre, en slags løgn. - Jeg forstår...
Du forstår mange ting, men ikke det.
Træk vejret dybt på 5.
Roligt, roligt.
Gør det sammen med mig.
Træk vejret dybt på 5.
Træk vejret dybt...2...
Bliv hos mig, jeg vil hjælpe dig med at trække vejret.
2...3...4...5 hold det.
2...3...4...5 pust ud. Godt.
Forestil dig, at du puster til dine blomsterfrø.
Stille og roligt.
Ja, det er flot.
Det er meget flot.
Jeg sagde du nok skulle klare det.
Du sørger stadig, men du er i et nyt stadie.
- Hvilket stadie? - Længsel.
- Længsel? - Ja.
Det her er fysisk.
- Det er farligt. - Nej, det er ikke.
Ligesom din sorg, ikke var farlig.
Den største del af længsel er fysisk.
Svimmelhed... Tør mund...
Forvrænget hørelse... Rystelser...
Tung vejrtrækning... Hurtig puls...
Kvalme...
Hey...
Rolig nu. Knep aldrig din terapeut.
Uanset hvor meget din terapeut, måske kan lide det.
Jeg ved der irriterer dig men...
Det er ikke godt for os. Træk vejret.
Hold det inde.
Pust ud.
- Elsker du mig? - Ja, jeg gør.
Hjælp mig.
Det er hvad jeg gør.
Udstil dem. Det er det eneste der virkelig hjælper.
Alt andet er bare snak.
Du må have styrke til at forblive i en situation, selvom den skræmmer dig.
Så vil du lære, at frygten ikke er farlig.
Lad os lave en liste, over ting du er bange for.
Øverst skriver vi den situation, du frygter mest.
Men jeg ved ikke, hvad jeg er bange for.
Tag dig bare din tid.
- Jeg tænker. - Okay.
Jeg tænker...
Kan jeg ikke bare være bange, uden noget bestemt grund?
Nej, nej!
Slap af.
Kom så, op med dig.
Det her går ikke.
Det var det dummeste jeg kunne gøre.
Hvis du ikke kan sige, hvad du er bange for -
- er det måske bedre at fortælle mig, hvor du er bange.
Hvor ville du føle dig mest udsat?
Hvor ville være det værste sted?
l lejligheden?
På gaden?
l en butik?
l parken?
På besøg hos en, måske?
l skoven.
l skoven?
- Ja i skoven. - Det er sjovt, for...
Det var altid dig der ville i skoven.
Hvad skræmmer dig ved skoven?
Hvad skræmmer dig der?
Alting.
Fortæl mig hvad du tror der vil ske i skoven.
Er der nogen bestemt skov?
- Eden. - Eden?
Hvad siger du til at vi sætter Eden, øverst i pyramiden?
Nej. lkke helt øverst.
Stop!
Okay...
Av!
- Undskyld. - Det er helt i orden.
Jeg ved ikke...
Vi starter at arbejde med dine forventninger.
Luk dine øjne.
Mærk sædet under dig.
Mærk dig selv synke ned i det.
Det omslutter dig.
Det er en rar følelse.
Alt du mærker er en behagelig varme -
- og glæde.
Din vejrtrækning er tung -
- og rolig.
Nu...
Forestil du er i Eden.
Forestil dig at du ankommer til Eden, gennem skoven.
Fortæl mig hvad du ser?
Jeg er ved broen...
Det er aften.
Stort set ingen fugle kan høres.
Vandet løber, uden en lyd.
Mørket kommer tidligt hernede.
Jeg går ind i det.
Det er hvad det er, forstoppelse gemmer sig bag bregnerne -
- som sædvanligt.
Er det besværlig at gå der?
Nej, egentlig ikke.
Faktisk er det nemt.
Skjult mellem træerne -
- er det gamles hjem.
Hvordan har du det der?
Det kan jeg ikke rigtigt sige.
Det burde være let at gå forbi -
- men det er som at gå igennem mudder.
Stammen er tyk.
Træet løber så langsomt.
Det har en underlig slags personlighed.
Det har jeg altid følt.
Og nu...
Hvor er du? Går du mod hytten?
Ja jeg gør.
Jeg går op ad stien, gennem det høje græs.
Du skal ikke gå ind.
Det det udendørs du er bange for, kig dig ikke omkring.
Lad være. Læg dig ned på plænen.
- Skal jeg lægge mig ned? - Ja, læg dig ned på græsset.
- Oven på alle planterne? - Ja, læg dig på planterne.
- Ligger du ned? - Ja.
Godt. Hvordan er alt omkring dig?
Grønt.
Det er alt sammen meget grønt.
Godt.
Vil du nu gøre, hvad jeg ber' dig om?
Ja. Hvad skal jeg gøre?
Jeg vil have dig til, at smelte ind i det grønne.
Kæmp ikke imod.
Bare...bliv...grøn.
Uanset hvad der sker, så gjorde du det.
Husk på at hvad sindet kan rumme og tro på, kan det opnå.
- Hvad er der galt? - Jorden brænder.
Jorden brænder ikke.
Vi må videre.
Jeg må ligge ned. Bare et øjeblik.
Selvfølgelig.
Vi tager et hvil.
Kapitel 2: Smerte. (Kaos regerer)
Burde vi ikke fortsætte?
Jo.
Jo det bør vi.
Fokusér.
Jeg ved det gør ondt. Fokusér.
Det er bare de åndssvage agern.
Hvad laver du?
Jeg stiller bare op til... Lidt motion.
Det er en slags...
Det er en slags spil. Du snød mig i går.
Det nytter ikke at løbe. Du skal virkelig fornemme græsset.
Du skal gå fra denne sten -
- til denne sten.
Ret skræmmende, ikke?
Er du klar?
Her.
Jeg giver et lift.
Jeg stiller dig på den første sten.
Bare fokusér.
Sådan...
Sæt din fod ned. Jeg har dig. Jeg er lige her.
- Jeg kan ikke. - Jo, du kan.
Du kan, og du vil. Ligesom jeg vil.
Vi går turen sammen.
Vi går turen sammen, okay?
Træk vejret. Nu træder vi ned fra stenen.
Vi træder ned på græsset.
Træd ned. Se, hvad skete der? lngenting.
Bliv ved med at trække vejret. Jeg har dig.
Du klarer det virkelig flot.
Okay? Bliv ved med at trække vejret.
Du er der næsten...
Vi er der næsten nu. Du klarer det flot.
Vi er fremme, vi er fremme.
Du gjorde det.
Du lærte noget.
Gjorde du ikke?
Du klarede det flot.
Jeg savner ham, så meget.
Jeg har været bange før, heroppe.
Ja det virker sandsynligt.
Jeg vidste bare ikke at det var frygt.
Jeg blev bange, og holdte op med at skrive.
Hvad var anderledes, sidste gang?
Jeg hørte en lyd.
Nick!
Du hørte ikke Nick, der skreg.
Åbenbart ikke.
Og fordi du oplevede noget, du ikke umiddelbart kunne forklare -
- satte du Eden meget højt, på pyramideskalaen.
Eden var katalysatoren, der satte gang i din frygt.
Du drog forhastede konklusioner -
- og forbandt følelserne, med stedet.
Når du bliver skræmt, er det naturligt at reagere.
Hvis faren var virkelig, ville din frygt rede dit liv.
Adrenalinen ville blive brugt på kræfter til at slippe væk.
Men det du oplever er panik, intet andet.
Skriget var ikke virkeligt.
Stop!
Du burde ikke være her.
Du er bare så forbandet arrogant.
Har du tænkt på det?
Egetræer bliver flere hundrede år gamle.
Det skal bare skabe ét træ, hvert hundrede år -
- for at videreføre dem selv. Det virker måske ligegyldigt for dig -
- men det var en stor ting for mig at indse, da jeg var heroppe med Nick.
Dengang faldt agerne også.
Blev bare ved med at falde og falde...
Og dø og dø...
Og jeg forstod at...
Alt der plejede at være smukt ved Eden -
- var måske hæsligt.
Nu kunne jeg høre, hvad jeg ikke før kunne.
Skriget fra alle de ting, der er døende.
Det er meget bevægende...
Hvis det var en børnebog.
Agern græder ikke.
Det ved du ligeså godt som mig. Det er hvad frygt er.
Tanker forvrænger virkelighed.
lkke den anden vej rundt.
- Satans kirke. - Satans...?
Naturen er satans kirke.
Hvad?
Der har du ham jo.
Det var hans bror.
Nick... Han drev fra mig sidst.
Det var alt hvad han spurgte om.
Han kunne måske godt ha gjort mere for at være der for mig.
- Det ser ud som om du har sovet godt. - Tak, det har jeg også.
Jeg vil bare sige hvor glad jeg er for at du er her.
Jeg elsker dig, skat.
Har du sovet godt?
Jeg har bare haft nogle skøre drømme.
Drømme har ingen interesse, for moderne psykologi.
Freud er død, ikke sandt?
Jo.
- Hvad laver du? - Se...
Jeg er rask igen.
Jeg er helbredt.
Jeg ser tydeligere.
Jeg har det fint.
Du kan ikke bare være glad, på mine vegne, kan du?
Kaos regerer.
Kapitel 3: Fortvivlelse.
Jeg vil gerne lave en øvelse til. Det er ligesom rollespil.
Min rolle er alle de tanker der fremtvinger din frygt.
Din er rationel tankegang.
Jeg er naturen.
Alle de ting du vil kalde for naturen.
Okay, Hr. Natur.
Hvad vil du...
Såre dig så meget som jeg kan.
Hvordan?
Hvordan tror du?
Ved at skræmme mig?
Ved at slå dig ihjel.
Naturen kan ikke gøre mig noget. Du er bare alt det grønne udenfor.
Nej, jeg er mere end det.
Det forstår jeg ikke.
Jeg er udenfor men også...
lndenfor.
Alle menneskers natur.
Nå, den slags natur.
Den slags natur der får folk til at gøre onde ting ved kvinder?
Det er præcis, hvem jeg er.
Den form for natur, fascinerede mig meget, da jeg var heroppe.
Den form for natur, var hvad min afhandling handlede om.
Men du bør ikke undervurdere Eden.
- Hvad har Eden gjort? - Jeg opdagede noget i mit materiale -
- jeg ikke havde forventet.
Hvis den menneskelige natur er ond -
- så gælder det også om naturen for...
For kvinder?
Kvinders natur.
Naturen af alle knuderne.
Kvinder styrer ikke deres egen krop. Det gør naturen.
Det står i mine bøger.
Det der skrives om i dine bøger, handler om onde ting, gjort mod kvinder -
- med du tolkede det som bevis, på ondskaben i kvinder?
Du skulle være kritisk over for det skrivelser -
- det var det din afhandling omhandlede.
l stedet for tager du det til dig. Forstår du hvad du siger?
Glem det. Jeg ved ikke hvorfor jeg sagde det.
Jeg kan ikke arbejde med dig.
Slå mig!
- Hvad? - Slå mig så det gør ondt.
- Nej. - Slå mig så!
- Nej! - Jeg kan ikke holde det ud.
Jeg vil ikke.
Så elsker du mig ikke.
Okay. Måske elsker jeg dig ikke.
lgen!
Søstrene kunne starte en haglstorm.
Jeg vil ikke fortsætte, hvis du ikke lytter til mig.
Godt og ondt, har intet at gøre med terapi.
Ved du hvor mange uskyldige kvinder der blev dræbt i 1600 tallet -
- bare fordi de var kvinder?
Du ved sikkert at det var mange.
lkke fordi de var onde.
Det ved jeg. Nogle gange glemmer jeg det bare.
Det onde du snakker om, er en besættelse.
Besættelser bliver aldrig virkelighed, det er et videnskabeligt faktum.
Besættelser kan ikke få dig til at gøre, som du eller ikke ville gøre.
Ligesom at hypnotisme heller ikke kan få dig til at gøre noget i mod din natur.
- Forstår du hvad jeg siger? - Ja, det tror jeg.
Du tror? Det har du ikke tid til, bare stol på mig.
- Hvad er det her? - Det er en kopi af obduktionsrapporten.
Obduktionen?
- Blev der udført en obduktion? - Jeg ville ikke sige det fordi du var syg.
Hvad fandt de?
lntet afgørende i sagen.
Det eneste der er unormalt, er en deformitet i hans fods knogle -
- fra en tidligere periode.
Det mener vi ikke har nogen betydning.
Er du klar over at du har givet Nick hans sko på omvendt her?
Det har jeg sørme også. Underligt.
Det har jeg vel overset den dag, går jeg ud fra.
Eden, Skoven, blade, træer.
Hende selv. "Mig".
Svin! Du forlader mig, gør du ikke?
Svin! Du forlader mig!
Nej jeg gør ej. Jeg hjælper dig.
- Du forlader mig, gør du ikke?! - Nej!
- Jeg elsker dig. - Nej tror ikke på dig!
Jeg tror ikke på dig. Jeg tror satme ikke på dig!
Hvor er du?!
Dit svin!
Hvor er du?!
Dit svin!
Hvor er du?!
Vor vover du at forlade mig?!
Du sagde du ville hjælpe mig!
Hvor er du?!
Dit svin!
Ud med dig!
Ud med dig dit svin!
Ud med dig!
Dit svin!
Kom ud!
Ud med dig!
Dit svin!
Kapitel 4: De tre tiggere.
Undskyld.
Vi må ha' den ting af mit ben.
Jeg kan ikke finde skruenøglen.
Vil du slå mig ihjel?
lkke endnu.
De tre tiggere er her ikke endnu.
De tre tiggere?
Hvad skal det betyde?
Når de tre tiggere ankommer -
- skal nogen dø.
Aha.
En grædende kvinde, er en bedragerisk kvinde.
Falsk i ben, falsk i lår.
Falsk i bryster, tænder, hår og øjne.
Hold om mig.
De tre tiggere: Smerte, Fortvivlelse, Sorg.
Sådan et stjernebillede findes ikke.
- Men intet af det, er til gavn. - lntet af det, er til gavn.
- Nej! - Nej!
Lascia ch'io pianga - (Lad mig græde -)
- la dura sorte. (- over min grusomme skæbne)
E che sospiri la libertà! (Og over min længsel, for frihed.)
E che sospiri - (Og at jeg længes -)
- e che sospiri la libertà! (- at jeg længes efter frihed.)
-- Antichrist -- Ripped by Ingolf 2009